ПОРІВНЯЛЬНА ТАБЛИЦЯ
до проекту Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу»

Зміст положення (норми) чинного акта законодавства
	
Зміст відповідного положення (норми) проекту акта	
Стаття 2. Визначення термінів
1. У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
…
Відсутній

Відсутній

6) рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу;

	Стаття 2. Визначення термінів
1. У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
…
11) вимога – це обов’язкове для виконання у визначений термін рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, що спрямоване на захист права на державну службу, яке надсилається державним органам та/або їх посадовим особам у встановлених цим Законом випадках з метою усунення порушень законодавства з питань державної служби;
…
21) дисциплінарне провадження – процедура визначення наявності чи відсутності в діях (бездіяльності) державного службовця дисциплінарного проступку, його характеру і тяжкості, ступеня вини державного службовця;
…
6) рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії відповідної категорії посад державної служби з урахуванням рівня державного органу;
…
	
Стаття 6. Категорії посад державної служби
1. Посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців.
2. Встановлюються такі категорії посад державної служби:
1) категорія "А" (Вищій корпус державної служби) - посади:
Державного секретаря Кабінету Міністрів України та його заступників, державних секретарів міністерств;
керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників;
керівників апаратів Конституційного Суду України, Верховного Суду, вищих спеціалізованих судів та їх заступників, керівників секретаріатів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та їх заступників, Голови Державної судової адміністрації України та його заступників;
керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;
2) категорія "Б" - посади:
керівників структурних підрозділів Секретаріату Кабінету Міністрів України та їх заступників;
керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників;
керівників та заступників керівників структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, апаратів місцевих державних адміністрацій, їх структурних підрозділів;
керівників апаратів апеляційних та місцевих судів, керівників структурних підрозділів апаратів судів, їх заступників;
заступників керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;
3) категорія "В" - інші посади державної служби, не віднесені до категорій "А" і "Б".
3. Кількість посад державної служби категорій "А" і "Б" в державному органі повинна становити не більше третини його штатної чисельності.
	Стаття 6. Категорії посад державної служби
1. Посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.
2. Встановлюються такі категорії посад державної служби:
1) категорія "А" (Вищій корпус державної служби) – посади:
керівників державної служби у державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;
керівників та заступників керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України (на яких поширюється дія цього Закону);
заступників керівників апарату (секретаріату) в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;
2) категорія "Б" – посади:
керівників та заступників керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей, міста Києва або Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення;
керівників державної служби у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей, міста Києва або Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення;
керівників та заступників керівників структурних підрозділів державних органів незалежно від рівня юрисдикції таких державних органів;
3) категорія "В" - інші посади державної служби, не віднесені до категорій "А" і "Б", які не передбачають здійснення керівних функцій.
3. Кількість посад державної служби категорій "А" і "Б" в державному органі повинна становити не більше третини його штатної чисельності.
4. Категорії посад державної служби поділяються на підкатегорії:
1) до підкатегорії А-1 належать посади:
керівника апарату Верховної Ради України;
керівника апарату Офісу Президента України;
Державного секретаря Кабінету Міністрів України, державних секретарів міністерств;
керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України;
керівників апаратів Конституційного Суду України, Верховного Суду, вищих спеціалізованих судів, керівників секретаріатів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Голови Державної судової адміністрації України;
керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;
2) до підкатегорії А-2 належать посади:
заступників керівника апарату Верховної Ради України;
заступників Державного секретаря Кабінету Міністрів України;
заступників керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України;
заступників керівників апаратів Конституційного Суду України, Верховного Суду, вищих спеціалізованих судів;
заступників керівників секретаріатів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
заступників Голови Державної судової адміністрації України;
заступників керівників апарату (секретаріату) в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;
3) до підкатегорії Б-1 належать посади:
керівника апарату Представництва Президента України в Автономній Республіки Крим;
керівників територіальних органів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх заступників;
керівників апаратів місцевих державних адміністрацій та їх заступників, керівників структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій зі статусом юридичних осіб публічного права, їх заступників;
керівників апаратів апеляційних та місцевих судів, їх заступників;
керівників та заступників керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей, міста Києва або Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення;
керівників директоратів, генеральних департаментів у Секретаріаті Кабінету Міністрів України, міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади;
керівників департаментів у Секретаріаті Кабінету Міністрів України, міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, їх територіальних органах, місцевих державних адміністрацій та інших державних органів незалежно від рівня юрисдикції таких державних органів;
4) до підкатегорії Б-2 належать посади:
заступників керівників директоратів, керівників експертних груп, які входять до складу директоратів та генеральних департаментів у Секретаріаті Кабінету Міністрів України, міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади;
заступників керівників департаментів, керівників самостійних головних управлінь, управлінь, відділів та секторів у Секретаріаті Кабінету Міністрів України, міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, їх територіальних органах, місцевих державних адміністрацій та інших державних органів незалежно від рівня юрисдикції таких державних органів;
5) до підкатегорії Б-3 належать посади:
керівників експертних підгруп, які входять до складу директоратів у Секретаріаті Кабінету Міністрів України, міністерствах;
керівників підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів Секретаріату Кабінету Міністрів України, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, місцевих державних адміністрацій та інших державних органів незалежно від рівня юрисдикції таких державних органів, їх заступники;
6) до підкатегорії В-1 належать посади державних експертів у державних органах перелік яких затверджуються Кабінетом Міністрів України;
7) до підкатегорії В-2 належать посади провідних експертів, старших експертів, експертів у державних органах незалежно від рівня юрисдикції таких органів і прирівняні до них посади.
Прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби з урахуванням частини першої цієї статті.
5. Функціональна характеристика посад державної служби категорій "Б" і "В", передбачених частиною четвертою цієї статті, з урахуванням встановлених цим Законом загальних вимог до осіб, які претендують на зайняття таких посад, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
	
Стаття 8. Основні обов’язки державного службовця
1. Державний службовець зобов’язаний:
…
11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності;
…
13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.
Державні службовці виконують також інші обов’язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.
…

	Стаття 8. Основні обов’язки державного службовця
1. Державний службовець зобов’язаний:
…
11) дбати про власний професійний розвиток та удосконалювати організацію службової діяльності;

…
13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.
Державні службовці виконують також інші обов’язки, визначені у посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Посадові обов’язки державних службовців визначаються в межах завдань і функцій структурного підрозділу або державного органу.
…
	
Стаття 13. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби
…
3. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби:
…
5) забезпечує визначення потреб у професійному навчанні державних службовців відповідно до вимог професійних стандартів;
6) організовує із залученням навчальних закладів навчання державних службовців з метою удосконалення рівня володіння ними державною мовою, регіональною мовою або мовою національних меншин, а також іноземною мовою, яка є офіційною мовою Ради Європи, у випадках, якщо володіння такою мовою є обов’язковим відповідно до цього Закону;
7) формує пропозиції щодо обсягів державного замовлення на професійне навчання державних службовців для державних потреб на основі їхніх професійних компетенцій та розміщення затверджених обсягів згідно із законодавством, забезпечує своєчасне фінансування виконавців державного замовлення відповідно до укладених державних контрактів;
8) сприяє розвитку системи навчальних закладів, що здійснюють професійне навчання державних службовців, делегує їм повноваження з визначення змісту навчання державних службовців відповідно до вимог професійних стандартів;
9) організовує із залученням навчальних закладів розроблення освітньо-професійних програм у галузі знань "Публічне управління та адміністрування" та їх погодження, а також розробляє професійні програми спеціалізації та підвищення кваліфікації державних службовців на основі професійних компетенцій і погоджує такі програми;
…
14) направляє державним органам та їх посадовим особам вимоги про скасування рішень таких органів з питань державної служби, які суперечать законодавству в частині реалізації громадянами права на державну службу;
…
Відсутній;

Відсутній;

Відсутній;

…
19) розглядає скарги державних службовців категорій "Б" і "В" щодо прийняття, проходження та припинення державної служби відповідно до цього Закону;

…	Стаття 13. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби
…
3. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби:
…
5) забезпечує визначення потреб у професійному навчанні державних службовців відповідно до вимог професійних стандартів;
6) організовує із залученням закладів освіти професійне навчання державних службовців з метою удосконалення рівня володіння ними державною мовою, регіональною мовою або мовою національних меншин, а також іноземною мовою, яка є офіційною мовою Ради Європи, у випадках, якщо володіння такою мовою є обов’язковим відповідно до цього Закону;
7) формує пропозиції щодо обсягів державного замовлення на професійне навчання державних службовців для потреб державних органів та розміщення затверджених обсягів згідно із законодавством, забезпечує своєчасне фінансування виконавців державного замовлення відповідно до укладених державних контрактів;
8) сприяє розвитку системи закладів освіти, що здійснюють професійне навчання державних службовців, делегує їм повноваження з визначення змісту навчання державних службовців відповідно до вимог професійних стандартів;
Виключити;

…
14) направляє державним органам та/або їх посадовим особам обов’язкові для виконання вимоги;

…
171) забезпечує та здійснює розвиток, впровадження і технічне супроводження інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем і технологій у сфері, що належить до його компетенції;
172) організовує централізоване проведення оцінювання професійних компетентностей кандидатів під час проходження конкурсу на зайняття посад державної служби у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України;
173) визначає порядок розроблення посадових інструкцій державних службовців категорій "Б" і "В";
…
19) розглядає скарги державних службовців категорій "Б" і "В" та осіб, що претендують на зайняття цих посад щодо прийняття, проходження та припинення державної служби відповідно до цього Закону;
….	
Стаття 19. Право на державну службу
1. Право на державну службу мають повнолітні громадяни України, які вільно володіють державною мовою та яким присвоєно ступінь вищої освіти не нижче:
1) магістра - для посад категорій "А" і "Б";
2) бакалавра, молодшого бакалавра - для посад категорії "В".
2. На державну службу не може вступити особа, яка: 
…
Відсутня	Стаття 19. Право на державну службу
1. Право на державну службу мають повнолітні громадяни України, які вільно володіють державною мовою та яким присвоєно ступінь вищої освіти:
1) магістра - для посад категорій "А" і "Б";
2) магістра, бакалавра, молодшого бакалавра - для посад категорії "В".
2. На державну службу не може вступити особа, яка: 
…
9) звільнена на підставі пункту 4 частини першої статті 87 цього Закону – протягом одного року з дня звільнення.
	
Стаття 20. Вимоги до осіб, які претендують на вступ на державну службу
1. Вимогами до осіб, які претендують на вступ на державну службу, є вимоги до їхньої професійної компетентності, які складаються із загальних та спеціальних вимог.

2. Особа, яка претендує на зайняття посади державної служби, повинна відповідати таким загальним вимогам:
1) для посад категорії "А" - загальний стаж роботи не менше семи років; досвід роботи на посадах державної служби категорій "А" чи "Б" або на посадах не нижче керівників структурних підрозділів в органах місцевого самоврядування, або досвід роботи на керівних посадах у відповідній сфері не менш як три роки; вільне володіння державною мовою, володіння іноземною мовою, яка є однією з офіційних мов Ради Європи;

2) для посад категорії "Б" у державному органі, юрисдикція якого поширюється на всю територію України, та його апараті - досвід роботи на посадах державної служби категорій "Б"чи "В" або досвід служби в органах місцевого самоврядування, або досвід роботи на керівних посадах підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності не менше двох років, вільне володіння державною мовою;

3) для посад категорії "Б" у державному органі, юрисдикція якого поширюється на територію однієї або кількох областей, міста Києва або Севастополя, та його апараті - досвід роботи на посадах державної служби категорій "Б" чи "В" або досвід служби в органах місцевого самоврядування, або досвід роботи на керівних посадах підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності не менше двох років, вільне володіння державною мовою;
4) для посад категорії "Б" в іншому державному органі, крім тих, що зазначені у пунктах 2 і 3 цієї частини, - досвід роботи на посадах державної служби категорій "Б" чи "В" або досвід служби в органах місцевого самоврядування, або досвід роботи на керівних посадах підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності не менше одного року, вільне володіння державною мовою;
5) для посад категорії "В" - наявність вищої освіти ступеня молодшого бакалавра або бакалавра, вільне володіння державною мовою.

Відсутній.

3. Спеціальні вимоги до осіб, які претендують на зайняття посад державної служби категорій "Б" і "В", визначаються суб’єктом призначення з урахуванням вимог спеціальних законів, що регулюють діяльність відповідного державного органу, в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
4. Особи, які претендують на зайняття посад державної служби категорії "А", мають відповідати типовим вимогам (включаючи спеціальні), затвердженим Кабінетом Міністрів України.	Стаття 20. Вимоги до осіб, які претендують на вступ на державну службу
1. Вимогами до осіб, які претендують на вступ на державну службу, якщо інше не передбачено законом, є вимоги до їхніх професійних компетентностей, які складаються із загальних вимог до посад відповідної категорії, загальних вимог до посад відповідної підкатегорії та спеціальних вимог.
2. Особа, яка претендує на зайняття посади державної служби, повинна відповідати таким загальним вимогам до категорій посад:
1) для посад категорії "А" - загальний стаж роботи не менше семи років; досвід роботи на посадах державної служби категорій "А" чи "Б" або на посадах не нижче керівників структурних підрозділів в органах місцевого самоврядування, або досвід роботи на керівних посадах у відповідній сфері не менш як три роки; вільне володіння державною мовою, володіння англійською, німецькою, французькою або іспанською мовою;
2) для посад категорії "Б" у державному органі, юрисдикція якого поширюється на всю територію України, на територію однієї або кількох областей, міста Києва або Севастополя, та його апараті - досвід роботи на посадах державної служби категорій "Б" чи "В" або досвід служби в органах місцевого самоврядування, або досвід роботи на керівних посадах підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності не менше двох років, вільне володіння державною мовою;
Виключити.

3) для посад категорії "Б" в іншому державному органі, крім тих, що зазначені у пункті 2 цієї частини, - досвід роботи на посадах державної служби категорій "Б" чи "В" або досвід служби в органах місцевого самоврядування, або досвід роботи на керівних посадах підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності не менше одного року, вільне володіння державною мовою;
4) для посад категорії "В" - наявність вищої освіти ступеня магістра молодшого бакалавра або бакалавра, вільне володіння державною мовою.

Загальні вимоги до підкатегорій посад категорій "А", "Б" і "В" визначається Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

3. Спеціальні вимоги до осіб, які претендують на зайняття посад державної служби категорій "Б" і "В", визначаються суб’єктом призначення з урахуванням вимог законодавства, в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
4. Особи, які претендують на зайняття посад державної служби категорії "А", мають відповідати типовим вимогам (включаючи спеціальні), затвердженим Кабінетом Міністрів України.
	
Глава 2. Порядок проведення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби

Стаття 22. Конкурс на зайняття вакантної посади державної служби
1. З метою добору осіб, здатних професійно виконувати посадові обов’язки, проводиться конкурс на зайняття вакантної посади державної служби (далі - конкурс) відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби (далі - Порядок проведення конкурсу), що затверджується Кабінетом Міністрів України.

2. Проведення конкурсу здійснюється з урахуванням рівня професійної компетентності, особистих якостей і досягнень кандидатів на зайняття вакантної посади.
Особливості проведення конкурсу державних службовців на посади в органах судової влади визначаються законом.
3. Порядок проведення конкурсу визначає:

1) умови проведення конкурсу;
2) вимоги щодо оприлюднення інформації про вакантну посаду державної служби та оголошення про проведення конкурсу;
3) склад, порядок формування та повноваження конкурсної комісії;
4) порядок прийняття та розгляду документів для участі в конкурсі;
5) порядок проведення тестування, співбесіди, інших видів оцінювання кандидатів на зайняття вакантних посад державної служби;
6) методи оцінювання кандидатів на зайняття вакантних посад державної служби.
Відсутній
…
	Глава 2. Порядок проведення конкурсу на зайняття посад державної служби

Стаття 22. Конкурс на зайняття посад державної служби
1. З метою добору осіб, здатних професійно виконувати посадові обов’язки, проводиться конкурс:
1) на зайняття вакантної посади державної служби;
2) на період заміщення тимчасово відсутнього державного службовця, за яким зберігається посада державної служби;
3) на посади державної служби, що займають особи, припинення державної служби яких має відбутися відповідно до пункту 7 частини першої статті 83 цього Закону;
4) на посади державної служби категорії «А», що займають особи у яких спливає строк призначення.
У випадках передбачених пунктами 3 та 4 цієї частини конкурс може бути оголошено не раніше ніж за 2 місяці до настання відповідної події.
У разі наявності декількох посад державної служби в державному органі з однаковими посадовими обов’язками та вимогами до професійних компетентностей визначеними в умовах проведення конкурсу може проводитись один конкурс.
2. Проведення конкурсу здійснюється з урахуванням рівня професійних компетентностей, особистих якостей і досягнень кандидатів на зайняття посади.
Особливості проведення конкурсу державних службовців на посади в органах судової влади визначаються законом.
3. Порядок проведення конкурсу на зайняття посад державної служби (далі - Порядок проведення конкурсу) затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок проведення конкурсу визначає:
1) умови проведення конкурсу;
2) вимоги щодо оприлюднення інформації про посади державної служби та оголошення про проведення конкурсу;
3) склад, порядок формування та повноваження конкурсної комісії;
4) порядок прийняття та розгляду документів для участі в конкурсі;
5) види оцінювання кандидатів на зайняття посад державної служби (тестування, співбесіда, інші види оцінювання) та порядок їх проведення;
6) методи оцінювання кандидатів на зайняття посад державної служби;
7) порядок взаємодії з кандидатами на зайняття посад державної служби під час проведення конкурсу;
8) порядок проведення конкурсу у разі неможливості утворення або функціонування конкурсної комісії в державному органі.
…	
Стаття 23. Оприлюднення інформації про вакантну посаду державної служби та оголошення про проведення конкурсу
1. Інформація про вакантну посаду державної служби оприлюднюється на офіційних веб-сайтах державного органу, в якому проводиться конкурс, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, відповідно до цього Закону і Порядку проведення конкурсу. 

2. Рішення про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії "А" приймає суб’єкт призначення, на вакантні посади державної служби категорій "Б"і "В" - керівник державної служби відповідно до цього Закону.
…
4. В оприлюдненому оголошенні про проведення конкурсу зазначаються:
…
	Стаття 23. Оприлюднення інформації про оголошення конкурсу

1. Оголошення про проведення конкурсу оприлюднюється на Єдиному порталі вакансій державної служби адміністрування якого здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, відповідно до цього Закону і Порядку проведення конкурсу, а також на веб-сайті державного органу, в якому в якому оголошено конкурс (за наявності).
2. Рішення про оголошення конкурсу на зайняття посади державної служби категорії "А", а також категорії «Б», які здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах приймає суб’єкт призначення, на інші посади державної служби категорій «Б» та категорії «В» - керівник державної служби відповідно до цього Закону.
…
4. В інформації про посади державної служби зазначаються:
…
	
Стаття 25. Документи для участі у конкурсі
1. Особа, яка бажає взяти участь у конкурсі, подає в установленому порядку до конкурсної комісії такі документи:
1) копію паспорта громадянина України;
2) письмову заяву про участь у конкурсі із зазначенням основних мотивів щодо зайняття посади державної служби, до якої додається резюме у довільній формі;

3) письмову заяву, в якій повідомляє, що до неї не застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", та надає згоду на проходження перевірки та на оприлюднення відомостей стосовно неї відповідно до зазначеного Закону;
4) копію (копії) документа (документів) про освіту; 
5) посвідчення атестації щодо вільного володіння державною мовою;
6) заповнену особову картку встановленого зразка;
7) у разі проведення закритого конкурсу - інші документи для підтвердження відповідності умовам конкурсу;
8) декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відсутній.
…

2. Забороняється вимагати від особи, яка претендує на зайняття вакантної посади державної служби, документи, не визначені частиною першою цієї статті.
…
4. Державні службовці державного органу, в якому проводиться конкурс, які бажають взяти участь у конкурсі, подають лише заяву про участь у конкурсі.
5. Документи переможця конкурсу, зазначені у частині першій цієї статті, у разі призначення його на посаду державної служби додаються до його особової справи.
Перед призначенням на посаду державної служби переможець конкурсу подає декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Вітсутній.
	Стаття 25. Документи для участі у конкурсі
1. Особа, яка бажає взяти участь у конкурсі, подає в установленому порядку до конкурсної комісії такі документи:
1) копію паспорта громадянина України;
2) письмову заяву про участь у конкурсі із зазначенням основних мотивів щодо зайняття посади державної служби, до якої додається резюме за формою встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби;
3) письмову заяву, в якій повідомляє, що до неї не застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", та надає згоду на проходження перевірки та на оприлюднення відомостей стосовно неї відповідно до зазначеного Закону;
4) копію (копії) документа (документів) про освіту; 
5) копію документу, що підтверджує рівень володіння державною мовою;
6) копію трудової книжки (у разі наявності);
7) у разі проведення закритого конкурсу - інші документи для підтвердження відповідності умовам конкурсу;
8) у разі проведення конкурсу на посаду державної служби категорії «А» – декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Кандидатом може бути подана будь-яка декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік відповідно до Закону України "Про запобігання корупції".
…
2. Забороняється вимагати від особи, яка претендує на зайняття посади державної служби, документи, не визначені частиною першою цієї статті.
…
4. Державні службовці державного органу, в якому проводиться конкурс, які бажають взяти участь у конкурсі, подають лише заяву про участь у конкурсі.
5. Документи переможця конкурсу, зазначені у частині першій цієї статті, у разі призначення його на посаду державної служби додаються до його особової справи.
Перед призначенням на посаду державної служби переможець конкурсу подає декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
У разі переведення державного службовця на іншу посаду державної служби декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не подається.
	
Стаття 27. Конкурсна комісія
1. Конкурс на зайняття вакантної посади державної служби категорії "А" проводить Комісія.
Конкурс на зайняття вакантної посади державної служби категорії "Б" у державному органі, юрисдикція якого поширюється на територію однієї або кількох областей, міста Києва або Севастополя, проводить конкурсна комісія, утворена керівником державної служби державного органу вищого рівня.
Конкурс на зайняття вакантної посади державної служби категорії "Б", крім тих, що зазначені в абзаці другому цієї частини, та категорії "В" проводить конкурсна комісія у складі не менше п’яти осіб, утворена керівником державної служби в державному органі. При цьому до складу конкурсної комісії можуть залучатися на конкурсній основі представники громадських об’єднань, що діють згідно із Законом України "Про громадські об’єднання", відповідно до порядку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
2. До роботи конкурсної комісії можуть залучатися державні службовці, у тому числі з інших державних органів, науковці та експерти у відповідній сфері, а також представник виборного органу первинної профспілкової організації (за наявності).
3. Засідання конкурсної комісії є правомочним, якщо на ньому присутні не менш як дві третини її членів.
4. Під час засідання конкурсної комісії її члени:
1) вивчають результати проведеної службою управління персоналом перевірки документів кандидатів на зайняття вакантних посад державної служби;
2) проводять відбір кандидатів з використанням видів оцінювання відповідно до Порядку проведення конкурсу;
3) проводять співбесіду з кандидатами на зайняття вакантних посад з урахуванням результатів тестування для уточнення їхньої професійної компетентності;
4) особисто оцінюють рівень професійної компетентності кандидатів та визначають в особистому порядку їхній загальний рейтинг;
5) за результатами складення загального рейтингу кандидатів визначають переможця конкурсу та другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади.
5. Рішення конкурсної комісії вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість від її складу.
	Стаття 27. Конкурсна комісія
1. Конкурс на зайняття посади державної служби категорії "А" проводить Комісія.
Конкурс на зайняття вакантної посади державної служби категорії «Б» або «В» проводить конкурсна комісія, яка діє у складі не менше п’яти членів. До складу конкурсної комісії включаються працівники державного органу в якому проводиться конкурс.
2. Конкурс на зайняття посад керівника та заступника керівника територіального органу міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади та інших державних органів, які утворені як юридичні особи публічного права, проводиться у державному органі вищого рівня конкурсною комісією, утвореною керівником такого органу.
Конкурс на зайняття посади керівника апарату Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим проводиться конкурсною комісією, утвореною Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим.
Конкурс на зайняття посад керівника апарату обласної державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації та його заступника, керівника структурного підрозділу зі статусом юридичної особи публічного права обласної державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації та його заступника проводиться у відповідній обласній державній адміністрації, Київській міській державній адміністрації конкурсною комісією, утвореною суб’єктом призначення.
Конкурс на зайняття посад керівника апарату районної державної адміністрації, районної в місті Києві державної адміністрації та його заступника, керівника структурного підрозділу зі статусом юридичної особи публічного права районної державної адміністрації, районної в місті Києві державної адміністрації та його заступника проводиться у відповідній обласній державній адміністрації, Київській міській державній адміністрації конкурсною комісією, утвореною керівником апарату обласної державної адміністрації, Київської міської держадміністрації.
Конкурс на зайняття посад державної служби категорії “Б” в усіх інших випадках та категорії “В” проводить конкурсна комісія, утворена керівником державної служби в державному органі. 
3. До складу конкурсної комісії можуть залучатися на конкурсній основі представники громадських об’єднань, що діють згідно із Законом України "Про громадські об’єднання", відповідно до порядку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
4. За рішенням Комісії або конкурсної комісії для проведення оцінки відповідності професійних компетентностей кандидата встановленим вимогам до її роботи можуть залучатися державні службовці, у тому числі з інших державних органів, науковці та експерти у відповідній сфері.
5. Засідання конкурсної комісії є правоможним, якщо на ньому присутні не менш як дві третини її членів. 
Рішення конкурсної комісії вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість від присутніх на засіданні.
6. Під час засідання Комісії або конкурсної комісії її члени:
1) вивчають результати проведеної перевірки документів кандидатів на зайняття посад державної служби;
2) проводять добір кандидатів з використанням видів оцінювання відповідно до Порядку проведення конкурсу;
3) особисто оцінюють рівень професійних компетентностей кандидатів та визначають в особистому порядку їх загальний рейтинг;
4) за результатами складення загального рейтингу кандидатів визначають переможця конкурсу та другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади;
5) здійснюють інші функції передбачені Порядком проведення конкурсу з метою добору кандидатів.
7. У разі проведення одного конкурсу на декілька посад державної служби Комісія або конкурсна комісія визначає переможців конкурсу відповідно до кількості посад на які проводився конкурс.
Наступні за переможцями у рейтингу кандидати відповідно до кількості посад на які проводився конкурс є другими за результатами конкурсу кандидати на зайняття таких вакантних посад.
8. У випадках передбачених Порядком проведення конкурсу оцінювання професійних компетентностей кандидатів здійснюється установою, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. При цьому Комісія або конкурсна комісія використовує результати оцінювання для складання загального рейтингу кандидатів.
	
Стаття 28. Оформлення та оприлюднення результатів конкурсу
…
2. Інформація про переможця конкурсу оприлюднюється на офіційних веб-сайтах центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, та державного органу, в якому проводився конкурс, не пізніше наступного робочого дня після підписання протоколу засідання конкурсної комісії відповідно до Порядку проведення конкурсу.
За результатами конкурсу на зайняття вакантних посад державної служби категорії "А" на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, оприлюднюється інформація про переможця конкурсу та другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади, запропонованих Комісією суб’єкту призначення.
…

4. Служба управління персоналом державного органу, в якому проводився конкурс, надсилає кожному кандидату письмове повідомлення про результати конкурсу протягом п’яти календарних днів з дня їх оприлюднення.

5. Учасник конкурсу, який не пройшов конкурсний відбір, має право оскаржити рішення конкурсної комісії:
1) щодо конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії "А" - до суду;
2) щодо конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорій "Б" і "В" - до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, або до суду.
…

6. Скарга на рішення конкурсної комісії подається не пізніше ніж через 10 календарних днів з дня отримання письмового повідомлення про результати конкурсу.
Учасник конкурсу, який оскаржує рішення конкурсної комісії, зобов’язаний повідомити про це відповідну конкурсну комісію з наданням копії скарги.

7. Про результати розгляду скарги центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, повідомляє учасника конкурсу, який подав скаргу, не пізніше 14 календарних днів з дня надходження скарги та в разі встановлення факту порушення направляє керівнику державної служби в державному органі, в якому проводився конкурс, обов’язкову для виконання вимогу про скасування результатів конкурсу.	Стаття 28. Оформлення та оприлюднення результатів конкурсу
…
2. Не пізніше наступного робочого дня після підписання протоколу засідання Комісії або конкурсної комісії інформація про переможця конкурсу та другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади (за наявності) або про відсутність переможця конкурсу оприлюднюється на Єдиному порталі вакансій державної служби адміністрування якого здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, відповідно до Порядку проведення конкурсу, а також на веб-сайті державного органу, в якому оголошено конкурс (за наявності).
…

4. Служба управління персоналом державного органу, в якому проводився конкурс, або Комісія повідомляє кожного кандидата про результати конкурсу протягом п’яти календарних днів з дня їх оприлюднення.

5. Кандидат, якого не визначено переможцем конкурсу, має право оскаржити рішення Комісії або конкурсної комісії:
1) щодо конкурсу на зайняття посади державної служби категорії "А" - до суду;
2) щодо конкурсу на зайняття посади державної служби категорій "Б" і "В" - до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, або до суду.
…

6. Кандидат на зайняття вакантної посади державної служби категорій «Б» і «В», якого не визначено переможцем конкурсу, не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня оприлюднення результатів конкурсу може подати скаргу на рішення конкурсної комісії до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби із зазначенням відомостей про порушення умов або порядку проведення конкурсу, які могли вплинути на його результати.
Кандидат, який оскаржує рішення конкурсної комісії, зобов’язаний повідомити про це відповідного суб’єкта призначення з наданням копії скарги.
7. За результатами розгляду скарги центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, повідомляє кандидата, який подав скаргу, не пізніше 20 календарних днів з дня надходження скарги та в разі встановлення факту порушення умов та/або порядку проведення конкурсу, які могли вплинути на його результати, направляє суб’єкту призначення обов’язкову для виконання вимогу про скасування результатів конкурсу.
	
Стаття 29. Відкладене право другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади державної служби
1. Другий за результатами конкурсу кандидат на зайняття вакантної посади державної служби має право на призначення на таку посаду протягом одного року з дня проведення конкурсу, якщо посада стане вакантною, а також у разі, якщо переможець конкурсу відмовився від зайняття посади або йому відмовлено у призначенні на посаду за результатами спеціальної перевірки.

Інформація про те, що відповідна посада стала вакантною, повідомляється другому за результатами конкурсу кандидату протягом п’яти календарних днів.
Відсутня

Відсутня	Стаття 29. Відкладене право другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади державної служби
1. Другий за результатами конкурсу кандидат на зайняття вакантної посади державної служби має право на призначення на таку посаду якщо вона стане вакантною протягом одного року з дня оприлюднення результатів конкурсу на Єдиному порталі вакансій державної служби адміністрування якого здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, а також у разі, якщо переможець конкурсу відмовився від зайняття посади або йому відмовлено у призначенні на посаду за результатами спеціальної перевірки.
Інформація про те, що відповідна посада стала вакантною, повідомляється другому за результатами конкурсу кандидату протягом п’яти календарних днів.
2. Другому за результатами конкурсу кандидату на зайняття вакантної посади державної служби категорії «А» може бути відмовлено у призначенні на таку посаду у порядку передбаченому статтею 31 цього Закону.
3. У разі звільнення з посади переможця конкурсу визначеного за результатами проведення одного конкурсу на декілька посад державної служби, відкладене право другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади державної служби першочергово реалізується тією особою, рейтинг якої є вищим.
	
Стаття 30. Повторний конкурс
1. Повторний конкурс проводиться у разі:
1) встановлення факту порушення умов конкурсу під час його проведення, яке могло вплинути на його результати;
2) якщо за результатами конкурсу не визначено кандидата на зайняття вакантної посади;
3) виявлення за результатами спеціальної перевірки обмежень щодо вступу на державну службу переможця конкурсу та відсутності другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади державної служби. 

Відсутній

Відсутній

2. У випадках, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, частиною четвертою статей 35 і 36 цього Закону, рішення конкурсної комісії скасовується суб’єктом призначення, а про проведення повторного конкурсу оголошується не пізніше ніж протягом 10 календарних днів з дня скасування рішення конкурсної комісії.
3. Повторний конкурс проводиться у порядку, визначеному для проведення конкурсу.	Стаття 30. Повторний конкурс
1. Повторний конкурс проводиться у разі:
1) встановлення факту порушення умов та/або порядку проведення конкурсу, яке могло вплинути на його результати;
2) якщо за результатами конкурсу не визначено кандидата на зайняття вакантної посади;
3) виявлення обмежень щодо вступу на державну службу переможця конкурсу та відсутності другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади державної служби. 
4) надання суб’єктом призначення вмотивованої відмови у призначенні переможця конкурсу та другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади державної служби категорії «А»;
5) відмови переможця та другого за результатами конкурсу кандидата (за наявності) від зайняття посади державної служби.
2. У випадках, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, рішення Комісії або конкурсної комісії скасовується суб’єктом призначення, а про проведення повторного конкурсу оголошується не пізніше ніж протягом 10 календарних днів з дня скасування рішення конкурсної комісії.
4. Повторний конкурс проводиться у порядку, визначеному для проведення конкурсу.	
Стаття 31. Порядок призначення на посаду державної служби
1. На посаду державної служби призначається переможець конкурсу.
2. Рішення про призначення приймається:
1) на посаду державної служби категорії "А" - суб’єктом призначення, визначеним Конституцією та законами України, у порядку, передбаченому Конституцією України, цим та іншими законами України;
2) на посади державної служби категорій "Б" і "В" - керівником державної служби.
3. Рішення про призначення на посаду державної служби приймається після закінчення строку оскарження результатів конкурсу, а в разі оскарження результатів конкурсу - після прийняття рішення за скаргою суб’єктом розгляду скарги (органом, уповноваженим на розгляд скарги), але не пізніше 30 календарних днів після оприлюднення інформації про переможця конкурсу, якщо інше не передбачено законом. Таке рішення приймається на підставі протоколу засідання конкурсної комісії.

4. Рішення про призначення або про відмову у призначенні на посаду державної служби приймається за результатами спеціальної перевірки відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та за результатами перевірки відповідно до Закону України "Про очищення влади".
5. Служба управління персоналом у день призначення особи на посаду державної служби організовує складення Присяги державного службовця особою, яка вперше призначена на посаду державної служби, а також ознайомлює державного службовця під підпис із правилами внутрішнього службового розпорядку та посадовою інструкцією.
6. З метою безперебійного функціонування державного органу одночасно з прийняттям рішення про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби до призначення особи на таку посаду суб’єкт призначення може прийняти рішення:
1) про тимчасове покладення виконання обов’язків за вакантною посадою державної служби категорії "А" на одного із заступників або на одного з керівників самостійних структурних підрозділів цього державного органу;
2) про тимчасове покладення виконання обов’язків за вакантною посадою керівника самостійного структурного підрозділу на одного із державних службовців, які працюють у відповідному структурному підрозділі державного органу;
3) про тимчасовий розподіл обов’язків за іншими вакантними посадами державної служби між державними службовцями, які працюють у відповідному структурному підрозділі державного органу.
Строк тимчасового виконання обов’язків за вакантною посадою державної служби категорії "А", передбаченого пунктом 1 цієї частини, не може перевищувати три місяці.
Рішення, передбачене пунктом 2 цієї частини, може бути прийнято за умови відсутності посади заступника керівника самостійного структурного підрозділу у державному органі або якщо така посада є вакантною.
У разі прийняття рішення, передбаченого пунктами 1-3 цієї частини, відповідним працівникам встановлюється виплата, передбачена частиною четвертою статті 52 цього Закону.	Стаття 31. Порядок призначення на посаду державної служби
1. Рішення про призначення приймається:
1) на посаду державної служби категорії "А" - суб’єктом призначення, визначеним Конституцією та законами України, у порядку, передбаченому цим Законом, якщо інше не передбачено законом;
2) на посади державної служби категорії «Б», які здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах – суб’єктом призначення визначеним законом;
3) на інші посади державної служби категорії "Б" та посади державної служби категорії "В" - керівником державної служби.
2. Рішення про призначення на посаду державної служби категорії “А” приймається не пізніше десяти календарних днів з дня надходження результатів спеціальної перевірки у випадку та порядку, передбачених законодавством у сфері запобігання корупції.
Суб’єкт призначення приймає рішення про призначення переможця конкурсу на посаду державної служби категорії “А” або надає вмотивовану відмову в його призначенні.
У разі надання суб’єктом призначення вмотивованої відмови у призначенні переможцю конкурсу, суб’єкт призначення приймає рішення про призначення другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади (за наявності) на посаду державної служби категорії “А” або надає вмотивовану відмову в його призначенні.
У випадку проведення повторного конкурсу, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 30 цього Закону, переможець конкурсу або другий за результатами конкурсу кандидат на зайняття вакантної посади має бути призначений обов’язково.
3. На посаду державної служби категорій «Б» та «В» призначається переможець конкурсу.
Рішення про призначення на посаду державної служби категорій “Б” і “В” приймається після закінчення строку оскарження результатів конкурсу, але не раніше 10 календарних днів з дня оприлюднення інформації про переможця конкурсу на підставі протоколу засідання конкурсної комісії та за результатами спеціальної перевірки у випадку та порядку, передбачених законодавством у сфері запобігання корупції.
У разі оскарження рішення конкурсної комісії до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби рішення про призначення на посаду державної служби категорій «Б» і «В» приймається після прийняття рішення за результатами розгляду скарги, яким встановлено відсутність факту порушення умов та/або порядку проведення конкурсу, яке могло вплинути на його результати.
Рішення про призначення на посаду державної служби категорій «Б» і «В» приймається:
у разі відсутності необхідності проведення спеціальної перевірки та оскарження результатів конкурсу - не пізніше 30 календарних днів після оприлюднення інформації про переможця конкурсу;
у разі необхідності проведення спеціальної перевірки - не пізніше 15 календарних днів з дня надходження її результатів;
у разі оскарження результатів конкурсу - не пізніше 15 календарних днів після прийняття рішення за результатами розгляду скарги, яким встановлено відсутність факту порушення умов та/або порядку проведення конкурсу, яке могло вплинути на його результати.
4. У разі встановлення за результатами спеціальної перевірки відомостей про претендента на посаду, які не відповідають встановленим законодавством вимогам для зайняття посади приймається рішення про відмову у призначенні на посаду державної служби.
5. Служба управління персоналом у день призначення особи на посаду державної служби організовує складення Присяги державного службовця особою, яка вперше призначена на посаду державної служби, а також ознайомлює державного службовця під підпис із правилами внутрішнього службового розпорядку та посадовою інструкцією.
6. З метою безперебійного функціонування державного органу одночасно з прийняттям рішення про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби до призначення особи на таку посаду суб’єкт призначення може прийняти рішення:
1) про тимчасове покладення виконання обов’язків за вакантною посадою державної служби категорії "А" на одного із його заступників, а у разі їх відсутності – на одного з керівників самостійних структурних підрозділів цього державного органу;
2) про тимчасове покладення виконання обов’язків за вакантною посадою державної служби категорії "Б", до посадових обов’язків якої належить здійснення повноважень керівника державної служби, на одного із його заступників, а у разі їх відсутності – на одного з керівників самостійних структурних підрозділів цього державного органу. У разі відсутності зазначених осіб виконання обов’язків може бути тимчасово покладено на одного з державних службовців цього державного органу;
3) про тимчасове покладення виконання обов’язків за вакантною посадою керівника самостійного структурного підрозділу на одного із його заступників, а у разі їх відсутності – на одного із державних службовців, які працюють у відповідному структурному підрозділі державного органу;
4) про тимчасовий розподіл обов’язків за іншими вакантними посадами державної служби між державними службовцями, які працюють у відповідному структурному підрозділі державного органу.
Строк тимчасового виконання обов’язків за вакантною посадою державної служби не може перевищувати три місяці. На час виконання обов’язків за вакантною посадою державної служби виплачується компенсація, передбачена частиною п’ятою статті 52 цього Закону, крім випадку покладення виконання обов’язків на відповідного заступника.	
Стаття 34. Строкове призначення
…
2. Строкове призначення на посаду здійснюється у разі:
1) призначення на посаду державної служби категорії "А" - на п’ять років, якщо інше не передбачено законом, з правом повторного призначення на ще один строк або наступного переведення за пропозицією Комісії на рівнозначну або нижчу посаду до іншого державного органу;

…
	Стаття 34. Строкове призначення
…
2. Строкове призначення на посаду здійснюється у разі:
1) призначення на посаду державної служби категорії "А" - на п’ять років, якщо інше не передбачено законом, з правом повторного призначення без обов’язкового проведення конкурсу на ще один строк або наступного переведення за пропозицією Комісії на рівнозначну або нижчу посаду до іншого державного органу;
…	
Стаття 41. Переведення державних службовців
1. Державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов’язкового проведення конкурсу:
1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби;

2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.
Державний службовець, призначений на посаду без конкурсу, не може бути переведений на вищу посаду державної служби без проведення конкурсу.
2. Переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.
3. Не допускається переведення в іншу місцевість державного службовця - вагітної жінки або особи, яка є єдиним опікуном дитини віком до 14 років, а також державного службовця, який у встановленому законодавством порядку визнаний особою з інвалідністю. Не допускається таке переведення також у разі виникнення у державного службовця особливо важливих особистих або сімейних обставин.
4. У разі переведення державного службовця на іншу посаду йому виплачується заробітна плата, що відповідає посаді, на яку його переведено.
5. Переведення не повинно бути прихованим покаранням.
Відсутня.
	Стаття 41. Переведення (переміщення) державних службовців
1. Державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов’язкового проведення конкурсу:
1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб’єкта призначення;
2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб’єкта призначення в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби або суб’єкта призначення в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

2. Переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.
3. Не допускається переведення в іншу місцевість державного службовця - вагітної жінки або особи, яка є єдиним опікуном дитини віком до 14 років, а також державного службовця, який у встановленому законодавством порядку визнаний особою з інвалідністю. Не допускається таке переведення також у разі виникнення у державного службовця особливо важливих особистих або сімейних обставин.
4. У разі переведення державного службовця на іншу посаду йому виплачується заробітна плата, що відповідає посаді, на яку його переведено.
5. Переведення не повинно бути прихованим покаранням.
6. Суб’єкт призначення може прийняти рішення про одночасне переміщення не менше двох державних службовців, які займають посади державної служби категорії «А» між посадами, які вони займають.
Переміщення зазначене у частині першій цієї статті здійснюється лише на рівнозначні посади та за згодою державних службовців.
Перебування державного службовця після переміщення на іншу посаду державної служби відбувається у межах п’ятирічного строку перебування на посаді державної служби категорії «А» з правом повторного призначення без обов’язкового проведення конкурсу на ще один строк або наступного переведення за пропозицією Комісії на рівнозначну або нижчу посаду до іншого державного органу відповідно до пункту 1 частини другої статті 34 цього Закону.

Стаття 43. Зміна істотних умов державної служби
1. Підставами для зміни істотних умов державної служби є:
1) ліквідація або реорганізація державного органу;
2) зменшення фонду оплати праці державного органу;
3) скорочення чисельності або штату працівників у зв’язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.
2. Не вважається зміною істотних умов державної служби зміна назви структурного підрозділу державного органу або посади, не пов’язана із зміною функцій державного органу та основних посадових обов’язків.
…
	Стаття 43. Зміна істотних умов державної служби
Виключити.

2. Не вважається зміною істотних умов державної служби зміна назви структурного підрозділу державного органу або посади, не пов’язана із зміною функцій державного органу та основних посадових обов’язків.
…
	
Стаття 44. Оцінювання результатів службової діяльності
1. Результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар’єри, виявлення потреби у професійному навчанні.
2. Оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов’язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції.

3. Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу. Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", здійснюється суб’єктом призначення.
4. Державного службовця ознайомлюють з результатами оцінювання його службової діяльності під підпис протягом трьох календарних днів після проведення оцінювання.
Висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності затверджується наказом (розпорядженням) суб’єкта призначення.
5. За результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням.
6. У разі отримання державним службовцем негативної оцінки не раніше ніж через три місяці проводиться повторне оцінювання результатів його службової діяльності.

7. Висновок, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності, може бути оскаржений державним службовцем у порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.
8. Державний службовець має право висловити зауваження щодо оцінювання результатів його службової діяльності, які долучаються до його особової справи.
9. Отримання державним службовцем відмінної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності є підставою для його преміювання та переважного просування по державній службі відповідно до цього Закону.
10. У разі отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону.
11. Типовий порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України.
	Стаття 44. Оцінювання результатів службової діяльності
1. Результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар’єри, виявлення потреби у професійному навчанні.
2. Оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов’язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку.
3. Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу. Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", здійснюється суб’єктом призначення.
4. Державного службовця ознайомлюють з результатами оцінювання його службової діяльності під підпис протягом трьох робочих днів після проведення оцінювання.
Висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності затверджується наказом (розпорядженням) суб’єкта призначення.
5. За результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням.
6. У разі отримання державним службовцем негативної оцінки не раніше ніж через три місяці затверджується висновок щодо результатів повторного оцінювання результатів його службової діяльності.
7. Висновок, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності, може бути оскаржений державним службовцем у порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.
8. Державний службовець має право висловити зауваження щодо оцінювання результатів його службової діяльності, які долучаються до його особової справи.
9. Державні службовці, які отримали відміні оцінки за результатами оцінювання службової діяльності, підлягають преміюванню відповідно до цього Закону.

10. У разі отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону.
11. Порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України.
	
Стаття 48. Підвищення рівня професійної компетентності державних службовців
1. Державним службовцям створюються умови для підвищення рівня професійної компетентності шляхом професійного навчання, яке проводиться постійно.
Відсутній.

2. Професійне навчання державних службовців проводиться за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством, через систему підготовки, перепідготовки, спеціалізації та підвищення кваліфікації, зокрема в галузі знань "Публічне управління та адміністрування", у встановленому законодавством порядку в навчальних закладах, установах, організаціях незалежно від форми власності, які мають право надавати освітні послуги, у тому числі за кордоном.
Положення про систему підготовки, перепідготовки, спеціалізації та підвищення кваліфікації державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
3. Науково-методичне забезпечення діяльності системи підготовки, перепідготовки, спеціалізації та підвищення кваліфікації державних службовців здійснює Національна академія державного управління при Президентові України - вищий навчальний заклад з особливими умовами навчання, які визначаються Кабінетом Міністрів України.
4. Керівник державної служби у межах витрат, передбачених на утримання відповідного державного органу, забезпечує організацію професійного навчання державних службовців, підвищення кваліфікації державних службовців на робочому місці або в інших установах (організаціях), а також має право відповідно до закону закуповувати послуги, необхідні для забезпечення підвищення кваліфікації державних службовців, у підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб.
5. Підвищення рівня професійної компетентності державних службовців проводиться протягом проходження служби, а підвищення кваліфікації - не рідше одного разу на три роки.
Необхідність професійного навчання державного службовця визначається його безпосереднім керівником та службою управління персоналом державного органу за результатами оцінювання службової діяльності.

…
8. З метою підвищення рівня професійної компетентності державного службовця може проводитися його стажування з відривом від служби строком від одного до шести місяців на іншій посаді державної служби в іншому державному органі або за кордоном відповідно до законодавства.
На строк стажування за державним службовцем зберігаються його посада та заробітна плата.
…
	Стаття 48. Професійний розвиток державних службовців
1. Державним службовцям створюються умови для професійного розвитку шляхом професійного навчання, що може передбачати підготовку, підвищення кваліфікації, стажування, самоосвіту.
Професійне навчання проводиться постійно та з урахуванням потреб державного органу.
2. Професійне навчання державних службовців проводиться за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством, через систему підготовки, перепідготовки, спеціалізації та підвищення кваліфікації, зокрема в галузі знань "Публічне управління та адміністрування", у встановленому законодавством порядку в навчальних закладах, установах, організаціях незалежно від форми власності, які мають право надавати освітні послуги, у тому числі за кордоном.
Положення про систему професійного навчання державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Виключити.

4. Керівник державної служби у межах витрат, передбачених на утримання відповідного державного органу, забезпечує організацію професійного навчання державних службовців, підвищення кваліфікації державних службовців на робочому місці або в інших установах (організаціях), а також має право відповідно до закону закуповувати послуги, необхідні для забезпечення підвищення кваліфікації державних службовців, у підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб.
5. Професійне навчання державних службовців проводиться щорічно протягом проходження служби.

Необхідність професійного навчання державного службовця визначається його безпосереднім керівником та службою управління персоналом державного органу за результатами оцінювання (оцінки) професійних компетентностей та з урахуванням оцінювання результатів службової діяльності.
Порядок оцінки професійних компетентностей державного службовця визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
…
8. З метою професійного розвитку державного службовця може проводитися його стажування з відривом від служби строком від одного до шести місяців на іншій посаді державної служби в іншому державному органі або за кордоном відповідно до законодавства.

На строк стажування за державним службовцем зберігаються його посада та заробітна плата.
…
	
Стаття 49. Індивідуальна програма підвищення рівня професійної компетентності державного службовця
1. Державний службовець за результатами оцінювання службової діяльності, передбаченого статтею 44 цього Закону, разом із службою управління персоналом складає індивідуальну програму підвищення рівня професійної компетентності, яку погоджує його безпосередній керівник та затверджує керівник самостійного структурного підрозділу, в якому він працює.

2. Служба управління персоналом узагальнює потреби державних службовців у підготовці, перепідготовці, спеціалізації та підвищенні кваліфікації і вносить відповідні пропозиції керівнику державної служби.
	Стаття 49. Індивідуальна програма професійного розвитку державного службовця
1. Державний службовець за результатами оцінювання професійних компетентностей, вивчення потреб у професійному навчанні, з урахуванням результатів оцінювання службової діяльності, передбаченого статтею 44 цього Закону, разом із службою управління персоналом щорічно складає індивідуальну програму професійного розвитку, яку погоджує його безпосередній керівник та затверджує керівник самостійного структурного підрозділу, в якому він працює (за наявності).
2. Служба управління персоналом узагальнює потреби державних службовців у підготовці, перепідготовці, спеціалізації та підвищенні кваліфікації і вносить відповідні пропозиції керівнику державної служби.
	
Стаття 50. Оплата праці державних службовців
1. Держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов’язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

2. Заробітна плата державного службовця складається з:
1) посадового окладу;
2) надбавки за вислугу років;
3) надбавки за ранг державного службовця;
4) виплати за додаткове навантаження у зв’язку з виконанням обов’язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця;
5) виплати за додаткове навантаження у зв’язку з виконанням обов’язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою;
6) премії (у разі встановлення).

3. За результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії. До премій державного службовця належать:
1) премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності;
2) місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.
При цьому загальний розмір премій, передбачених пунктом 2 цієї частини, які може отримати державний службовець за рік, не може перевищувати 30 відсотків фонду його посадового окладу за рік.

4. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.
Фонд оплати праці державних службовців формується за рахунок коштів державного бюджету, а також коштів, які надходять до державного бюджету в рамках програм допомоги Європейського Союзу, урядів іноземних держав, міжнародних організацій, донорських установ. Порядок використання таких коштів, які надходять до державного бюджету, затверджується Кабінетом Міністрів України.
5. Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів та надбавок до них.

Відсутня.

Відсутня.

Відсутня.

Відсутня.

Відсутня.	Стаття 50. Оплата праці державних службовців
1. Держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов’язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

2. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.
Фонд оплати праці державних службовців формується за рахунок коштів державного бюджету, а також коштів, які надходять до державного бюджету в рамках програм допомоги Європейського Союзу, урядів іноземних держав, міжнародних організацій, донорських установ. Порядок використання таких коштів, які надходять до державного бюджету, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Порядок формування фонду оплати праці державних службовців у державному органі, затверджується Кабінетом Міністрів України.

3. Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів та надбавки за вислугу років.

4. Заробітна плата державного службовця складається з:
1) посадового окладу;
2) надбавки за вислугу років;
3) премії (у разі встановлення).

5. Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
6. За результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії. До премій державного службовця належать:
1) премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності;
2) місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.
У разі встановлення місячної премії державному службовцю її розмір не може перевищувати 30 відсотків його посадового окладу та надбавки за вислугу років з урахуванням фактично відпрацьованого часу, або квартальної - 90 відсотків його посадового окладу та надбавки за вислугу років з урахуванням фактично відпрацьованого часу.
Розмір премії за результатами щорічного оцінювання службової діяльності встановлюється в однакових відсотках до посадового окладу для державних службовців відповідного державного органу, які отримали відмінну оцінку за результатами щорічного оцінювання в поточному році, але не може перевищувати посадового окладу, встановленого для відповідної посади.
7. Премії виплачуються в межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.
Типове положення про преміювання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).
8. Премія за результатами оцінювання службової діяльності та місячна або квартальна премія державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «А», встановлюються суб’єктом призначення відповідно до цієї статті.
Державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «А» місячна або квартальна премія встановлюється керівником державної служби в державному органі за погодженням із суб’єктом призначення.
Державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «А» премія за результатами оцінювання службової діяльності встановлюється керівником державної служби в державному органі.
9. Державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «Б» та здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах, а також їх заступникам місячна або квартальна премія встановлюється керівником державної служби в державному органі за погодженням із суб’єктом призначення.
10. Фонд преміювання державного органу встановлюється у розмірі 20 відсотків загального фонду посадових окладів за рік.
	
Стаття 51. Групи оплати праці та схема посадових окладів державних службовців
1. Посади державної служби з метою встановлення розмірів посадових окладів поділяються на такі групи оплати праці:
до групи 1 належать посади керівників державних органів і прирівняні до них посади;
до групи 2 належать посади перших заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади;
до групи 3 належать посади заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади;
до групи 4 належать посади керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади;
до групи 5 належать посади заступників керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади;
до групи 6 належать посади керівників підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів державних органів, їх заступників і прирівняні до них посади;
до групи 7 належать посади головних спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади;
до групи 8 належать посади провідних спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 9 належать посади спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади.

Прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, погодженим із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

2. З метою встановлення розмірів посадових окладів державні органи поділяються за юрисдикцією, яка поширюється:
1) на всю територію України;
2) на територію однієї або кількох областей, міста Києва або Севастополя;
3) на територію одного або кількох районів, міст обласного значення.
У державних органах відповідної юрисдикції забезпечується наявність усіх груп оплати праці, передбачених частиною першою цієї статті.
3. Схема посадових окладів на посадах державної служби визначається щороку Кабінетом Міністрів України під час підготовки проекту закону про Державний бюджет України на наступний рік з урахуванням юрисдикції державних органів, а також виходячи з того, що мінімальний розмір посадового окладу групи 1 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, становить не більше семи мінімальних розмірів посадового окладу групи 9 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міст обласного значення.
Мінімальний розмір посадового окладу групи 9 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міст обласного значення, не може бути менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
	Стаття 51. Схема посадових окладів державних службовців
1. З метою встановлення розмірів посадових окладів державні органи поділяються за такими рівнями:
1) вищі органи державної влади, юрисдикція яких поширюється на всю територію України - Верховна Рада України, Офіс Президента України, Кабінет Міністрів України, Рада національної безпеки і оборони України, Рахункова палата України, Конституційний суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди;
2) міністерства, інші державні органи та центральні органи виконавчої влади зі спеціальним статусом, який встановлений законом, а також Вища рада правосуддя, Вища кваліфікаційна комісія суддів України;
3) інші державні органи, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;
4) державні органи юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей, міста Києва або Севастополя;
5) державні органи юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення.
2. Схема посадових окладів на посадах державної служби визначається Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби шляхом встановлення коефіцієнтів до найнижчого розміру посадового окладу підкатегорії В-2 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення з урахуванням рівня державного органу, а також виходячи з таких принципів: 
максимальний розмір посадового окладу підкатегорії А-1 у апаратах вищих органів державної влади, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, становить не більше десяти розмірів найнижчого посадового окладу підкатегорії В-2 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення;
найнижчий розмір посадового окладу підкатегорії В-2 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення, не може бути менше трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня відповідного календарного року.
3. У державних органах забезпечується наявність посад:
провідних експертів не менше 25 відсотків чисельності посад державної служби категорії «В» у відповідному державному органі;
старших експертів не менше 25 відсотків чисельності посад державної служби категорії «В» у відповідному державному органі;
експертів не менше 15 відсотків чисельності посад державної служби категорії «В» у відповідному державному органі.
	
Стаття 52. Надбавки, доплати та премії
1. Надбавка за вислугу ро ків на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
2. Розмір надбавки за ранг державного службовця визначається Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби.

3. Виплата за додаткове навантаження у зв’язку з виконанням обов’язків тимчасово відсутнього державного службовця встановлюється керівником державної служби державному службовцю за поданням його безпосереднього керівника у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця.

4. Виплата за додаткове навантаження у зв’язку з виконанням обов’язків за вакантною посадою державної служби встановлюється керівником державної служби за поданням безпосереднього керівника державним службовцям, між якими здійснено розподіл обов’язків за вакантною посадою, пропорційно додатковому навантаженню за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою.

5. Премії виплачуються в межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.
Типове положення про преміювання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).
6. Фонд преміювання державного органу встановлюється у розмірі 20 відсотків загального фонду посадових окладів за рік та економії фонду оплати праці.
7. Премія за результатами оцінювання службової діяльності та місячна або квартальна премія державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "А", встановлюються суб’єктом призначення відповідно до цієї статті.	Стаття 52. Компенсаційні виплати
1. Компенсація за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, виплачується в розмірі та в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

2. У разі виконання державним службовцем обов’язків тимчасово відсутнього державного службовця йому виплачується компенсація за додаткове навантаження у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця.
3. У разі виконання державними службовцями обов’язків за вакантною посадою державної служби, у випадках передбачених частиною шостою статті 31 цього Закону, їм виплачується компенсація за додаткове навантаження у розмірі до 50 відсотків посадового окладу за вакантною посадою пропорційно додатковому навантаженню за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою.
4. Компенсаційні виплати встановлюються керівником державної служби.

Стаття 66. Види дисциплінарних стягнень та загальні умови їх застосування
…
2. У разі допущення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини другої статті 65 цього Закону, суб’єкт призначення або керівник державної служби може обмежитися зауваженням.
3. У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб’єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

4. У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб’єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

5. Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Відсутня

Відсутня

Відсутня

Відсутня

Відсутня

Відсутня

Відсутня

6. Дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.
…
	Стаття 66. Види дисциплінарних стягнень та загальні умови їх застосування
…
2. У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 10, 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, суб’єкт призначення або керівник державної служби приймає рішення про звільнення такого державного службовця.
3. У разі вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 65 цього Закону, суб’єкт призначення або керівник державної служби може обмежитися зауваженням або оголосити догану такому державному службовцю. У разі вчинення державним службовцем дисциплінарного поступку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 65 цього Закону, під час дії дисциплінарного стягнення, накладеного за такий проступок, суб’єкт призначення або керівник державної служби може оголосити догану або попередити про неповну службову відповідність такого державного службовця.
4. У разі вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 65 цього Закону, суб’єкт призначення або керівник державної служби може обмежитися зауваженням або оголосити догану такому державному службовцю. У разі вчинення державним службовцем дисциплінарного поступку, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 65 цього Закону, під час дії дисциплінарного стягнення, накладеного за такий проступок, суб’єкт призначення або керівник державної служби може оголосити догану або попередити про неповну службову відповідність такого державного службовця.
5. У разі вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб’єкт призначення або керівник державної служби може оголосити догану або попередити про неповну службову відповідність такого державного службовця. У разі вчинення державним службовцем дисциплінарного поступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 цього Закону, під час дії дисциплінарного стягнення, накладеного за такий проступок, суб’єкт призначення або керівник державної служби може попередити про неповну службову відповідність або прийняти рішення про звільнення такого державного службовця.
6. У разі вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини другої статті 65 цього Закону, суб’єкт призначення або керівник державної служби може обмежитися зауваженням або оголосити догану такому державному службовцю. У разі вчинення державним службовцем дисциплінарного поступку, передбаченого пунктом 6 частини другої статті 65 цього Закону, під час дії дисциплінарного стягнення, накладеного за такий проступок, суб’єкт призначення або керівник державної служби може попередити про неповну службову відповідність або прийняти рішення про звільнення такого державного службовця.
7. У разі вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 65 цього Закону, суб’єкт призначення або керівник державної служби може оголосити догану або попередити про неповну службову відповідність такого державного службовця. У разі вчинення державним службовцем дисциплінарного поступку, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 65 цього Закону, під час дії дисциплінарного стягнення, накладеного за такий проступок, суб’єкт призначення або керівник державної служби може попередити про неповну службову відповідність або прийняти рішення про звільнення такого державного службовця.
8. У разі вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 8 частини другої статті 65 цього Закону, суб’єкт призначення або керівник державної служби може попередити про неповну службову відповідність або прийняти рішення про звільнення такого державного службовця. У разі вчинення державним службовцем дисциплінарного поступку, передбаченого пунктом 8 частини другої статті 65 цього Закону, під час дії дисциплінарного стягнення, накладеного за такий проступок, суб’єкт призначення або керівник державної служби приймає рішення про звільнення такого державного службовця.
9. У разі вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 9 частини другої статті 65 цього Закону, суб’єкт призначення або керівник державної служби може попередити про неповну службову відповідність або прийняти рішення про звільнення такого державного службовця. У разі вчинення державним службовцем дисциплінарного поступку, передбаченого пунктом 8 частини другої статті 65 цього Закону, під час дії дисциплінарного стягнення, накладеного за такий проступок, суб’єкт призначення або керівник державної служби приймає рішення про звільнення такого державного службовця.
10. У разі вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб’єкт призначення або керівник державної служби може оголосити догану або попередити про неповну службову відповідність такого державного службовця. У разі вчинення державним службовцем дисциплінарного поступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону, під час дії дисциплінарного стягнення, накладеного за такий проступок, суб’єкт призначення або керівник державної служби може попередити про неповну службову відповідність або прийняти рішення про звільнення такого державного службовця.
11. У разі вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб’єкт призначення або керівник державної служби може оголосити догану або попередити про неповну службову відповідність такого державного службовця. У разі вчинення державним службовцем дисциплінарного поступку, передбаченого пунктом 15 частини другої статті 65 цього Закону, під час дії дисциплінарного стягнення, накладеного за такий проступок, суб’єкт призначення або керівник державної служби може попередити про неповну службову відповідність або прийняти рішення про звільнення такого державного службовця.
12. Дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, ставлення державного службовця до виконання своїх посадових обов’язків, обставини, що пом’якшують або обтяжують дисциплінарну відповідальність.

Виключити	
Стаття 67. Обставини, що пом’якшують або обтяжують дисциплінарну відповідальність
1. Дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов’язків.
2. Обставинами, що пом’якшують відповідальність державного службовця, є:
1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;
2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень;
3) високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень та урядових відзнак, урядових і державних нагород;
…
	Стаття 67. Обставини, що пом’якшують або обтяжують дисциплінарну відповідальність
Виключити

2. Обставинами, що пом’якшують відповідальність державного службовця, є:
1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;
2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень;
3) високі показники виконання службових завдань;

…
	
Стаття 68. Суб’єкти, уповноважені ініціювати дисциплінарні провадження та застосовувати дисциплінарні стягнення

1. Дисциплінарні провадження ініціюються суб’єктом призначення.

...
	Стаття 68. Суб’єкти, уповноважені порушувати дисциплінарні провадження та застосовувати дисциплінарні стягнення
1. Дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження):
міністром щодо державного секретаря відповідного міністерства;
суб’єктом призначення щодо інших державних службовців.
Дисциплінарне провадження може бути розпочате у разі виявлення порушення вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за які до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Дисциплінарне провадження починається з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження та закінчується прийняттям суб'єктом призначення рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.
…	
Стаття 69. Дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ та її повноваження
1. Для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).
2. Дисциплінарною комісією стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", є Комісія.
Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", утворює керівник державної служби у кожному державному органі.
3. Дисциплінарна комісія діє у складі не менше шести членів. До складу дисциплінарної комісії включаються державні службовці державного органу, представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу, а також можуть включатися представники громадських об’єднань, які мають досвід роботи у сфері державного управління, державної служби або за юридичним фахом.
Кількість представників громадських об’єднань у складі дисциплінарної комісії може становити не більше двох осіб.
Членам дисциплінарної комісії забороняється передавати і розголошувати інформацію, отриману під час здійснення дисциплінарного провадження.
У разі якщо один із членів дисциплінарної комісії прямо підпорядкований особі, стосовно якої відкрито або здійснюється дисциплінарне провадження, такий член дисциплінарної комісії не повинен брати участі у прийнятті рішення.
Строк повноважень членів дисциплінарної комісії становить три роки.
4. Склад дисциплінарної комісії у державному органі затверджується наказом (розпорядженням) керівника державної служби. До складу дисциплінарної комісії у державному органі включаються в однаковій кількості:
представники керівника державної служби, визначені ним одноосібно із числа державних службовців цього державного органу;
представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу.
До складу дисциплінарної комісії можуть включатися експерти або інші представники громадських об’єднань, утворених відповідно до Закону України "Про громадські об’єднання", за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
До складу дисциплінарної комісії повинна бути включена щонайменше одна особа, яка має юридичну освіту не нижче другого (магістерського) рівня та досвід роботи за фахом.
5. Члени дисциплінарної комісії здійснюють свої повноваження на громадських засадах.
6. У разі неможливості створення в державному органі постійної дисциплінарної комісії справи про дисциплінарні проступки, вчинені державними службовцями цього органу, розглядаються дисциплінарною комісією державного органу вищого рівня в порядку підпорядкування. У разі відсутності державного органу вищого рівня дисциплінарна комісія може утворюватися одноразово для конкретної справи за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
7. Члени дисциплінарної комісії на першому засіданні обирають голову та секретаря дисциплінарної комісії.
8. Засідання дисциплінарної комісії є правомочним, якщо на ньому присутні не менше двох третин її членів.
9. Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.
10. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб’єкта призначення.
11. Суб’єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов’язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.
	Стаття 69. Дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ та її повноваження
1. Для здійснення дисциплінарного провадження утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).
2. Дисциплінарною комісією стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", є Комісія.
Дисциплінарною комісією стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» та здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах, а також їх заступників, є дисциплінарна комісія державного органу вищого рівня.
Дисциплінарну комісію стосовно інших державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", утворює керівник державної служби у кожному державному органі.
3. Дисциплінарна комісія діє у складі не менше шести членів.
До складу дисциплінарної комісії у державному органі включаються в однаковій кількості:
представники керівника державної служби, визначені ним одноосібно із числа державних службовців цього державного органу;
представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу.
До складу дисциплінарної комісії повинна бути включена щонайменше одна особа, яка має юридичну освіту не нижче другого (магістерського) рівня та досвід роботи за фахом.
Строк повноважень члена дисциплінарної комісії становить три роки.
4. Членам дисциплінарної комісії та особам, які залучені до її роботи забороняється передавати і розголошувати інформацію, отриману під час здійснення дисциплінарного провадження.
5. Засідання дисциплінарної комісії є правоможним, якщо на ньому присутні не менше двох третин її членів.
Рішення дисциплінарної комісії вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість від присутніх на засіданні.
6. Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.
Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії.
	
Стаття 71. Проведення службового розслідування
1. З метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.
У разі невиконання або неналежного виконання посадових обов’язків державним службовцем, перевищення повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі, державі або територіальній громаді, службове розслідування проводиться обов’язково.
2. Службове розслідування стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", проводиться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, а стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", - дисциплінарною комісією у державному органі.
…
9. За результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Висновок, складений за результатами проведеного службового розслідування центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, передається Комісії.	Стаття 71. Порядок здійснення дисциплінарного провадження
1. Порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення дисциплінарного провадження визначає:
1) порядок формування складу дисциплінарної комісії з урахуванням особливостей функціонування окремих державних органів;
2) процес залучення до роботи дисциплінарної комісії інших осіб;
3) порядок формування та розгляду дисциплінарних справ;
4) порядок здійснення дисциплінарного провадження у разі неможливості утворення або функціонування дисциплінарної комісії у державному органі.
	
Стаття 72. Відсторонення державного службовця від виконання посадових обов’язків
1. На час здійснення дисциплінарного провадження державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов’язків.
2. Невиконання або неналежне виконання посадових обов’язків, що могло призвести або призвело до людських жертв, заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду фізичним або юридичним особам, державі, територіальній громаді, є підставою для відсторонення державного службовця від виконання посадових обов’язків. Рішення про відсторонення державного службовця від виконання посадових обов’язків приймається відповідно керівником державної служби або суб’єктом призначення. 

3. Тривалість відсторонення державного службовця від виконання посадових обов’язків не може перевищувати часу дисциплінарного провадження. 

4. У разі закриття дисциплінарного провадження без притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності йому оплачується у розмірі середньої заробітної плати час відсторонення від виконання посадових обов’язків в установленому порядку.

5. Під час відсторонення від виконання посадових обов’язків державний службовець зобов’язаний перебувати на робочому місці відповідно до правил внутрішнього службового розпорядку та сприяти здійсненню дисциплінарного провадження.	Стаття 72. Відсторонення державного службовця від виконання посадових обов'язків
1. Державний службовець може бути відсторонений у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7-10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Рішення про відсторонення державного службовця від виконання посадових обов’язків приймається відповідно керівником державної служби або суб’єктом призначення одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження або під час його здійснення у разі:
наявності обставин, що дають підстави вважати, що такий державний службовець може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для дисциплінарного провадження;
впливатиме на працівників державного органу та інших осіб, зокрема, здійснюватиме протиправний тиск на підлеглих, погрожуватиме звільненням з роботи;
у інший спосіб перешкоджатиме об’єктивному вивченню обставин вчинення дисциплінарного проступку.

2. Тривалість відсторонення державного службовця від виконання посадових обов’язків не може перевищувати один місяць. За потреби зазначений строк може бути продовжений особою, яка прийняла відповідне рішення, але не більш як до двох місяців.
3. Якщо за результатами розгляду дисциплінарної справи не встановлено вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку та закрито дисциплінарне провадження йому в установленому порядку оплачується час відсторонення від виконання посадових обов'язків у розмірі середньої заробітної плати.
Якщо за результатами розгляду дисциплінарної справи державного службовця притягнуто до дисциплінарної відповідальності оплата часу відсторонення від виконання посадових обов’язків не здійснюється.
4. Під час відсторонення державного службовця від виконання посадових обов’язків мають бути забезпечені умови, що унеможливлюють перешкоджанню об’єктивному вивченню обставин вчинення дисциплінарного проступку. При цьому такий державний службовець зобов’язаний сприяти здійсненню дисциплінарного провадження.
	
Стаття 73.Дисциплінарна справа
...
2. Дисциплінарна справа повинна містити:
…
5) інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку;
6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;
…
8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;

9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;
10) відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення;
11) висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення);
12) висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності;
…

3. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб’єкта призначення.
4. Порядок обліку та роботи з дисциплінарними справами встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.	Стаття 73. Дисциплінарна справа
...
2. Дисциплінарна справа повинна містити:
…
Виключити
6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову надати такі пояснення;
…
8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності);
9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;
Виключити

11) висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення);
12) пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності;
…
Виключити.

Виключити.	
Стаття 74. Гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення
1. Дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом’якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
…
5. Дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.
…	Стаття 74. Гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення
1. Дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом’якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
…
5. Дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.
Час тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці державного службовця не враховується при обчислені строків передбачених цією частиною.
…	
Стаття 75. Пояснення державного службовця
1. Перед накладенням дисциплінарного стягнення суб’єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.
2. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.
3. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.	Стаття 75. Пояснення державного службовця
1. Під час здійснення дисциплінарного провадження Комісія або дисциплінарна комісія повинна отримати від державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, письмове пояснення.
…	
Стаття 77. Рішення про накладення дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження
…
3. Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб’єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням).
	Стаття 77. Рішення про накладення дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження
…
3. У разі незгоди з пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності або запропонованим видом дисциплінарного стягнення суб’єкт призначення може прийняти рішення про закриття дисциплінарного провадження або застосування іншого виду дисциплінарного стягнення передбаченого частинами 2-5 статті 66 цього Закону з відповідним обґрунтуванням.
Якщо за результатами розгляду дисциплінарної справи не встановлено факт вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку або державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності з підстав, передбачених законом, суб'єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця.
…	
Стаття 84. Припинення державної служби у разі втрати державним службовцем права на державну службу або його обмеження
1. Підставами для припинення державної служби у зв’язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є:
1) припинення громадянства України або виїзд на постійне проживання за межі України;

2) набуття громадянства іншої держави;
…	Стаття 84. Припинення державної служби у разі втрати державним службовцем права на державну службу або його обмеження
1. Підставами для припинення державної служби у зв’язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є:
1) припинення громадянства України або виїзд на постійне проживання за межі України;
2) встановлення факту наявності у державного службовця громадянства іноземної держави або набуття державним службовцем громадянства іноземної держави під час проходження державної служби;
…	
Стаття 87. Припинення державної служби за ініціативою суб’єкта призначення
1. Підставами для припинення державної служби за ініціативою суб’єкта призначення є:
1) скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі;
Відсутній.
2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування;
3) отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності;
4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.
2. Підставою для припинення державної служби за ініціативою суб’єкта призначення може бути нез’явлення державного службовця на службу протягом більш як 120 календарних днів підряд або більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності (без урахування часу відпустки у зв’язку з вагітністю та пологами), якщо законом не встановлено більш тривалий строк збереження місця роботи (посади) у разі певного захворювання.
За державним службовцем, який втратив працездатність під час виконання посадових обов’язків, посада зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.
Відсутній.

3. Процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.
Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.
Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення має право поворотного прийняття на службу за його заявою, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.
4. У разі звільнення з державної служби на підставі пункту 1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати.	Стаття 87. Припинення державної служби за ініціативою суб’єкта призначення
1. Підставами для припинення державної служби за ініціативою суб’єкта призначення є:
1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; 

2) ліквідація державного органу;
3) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування;
4) отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності;
5) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.
2. Підставою для припинення державної служби за ініціативою суб’єкта призначення може бути нез’явлення державного службовця на службу протягом більш як 120 календарних днів підряд або більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності, якщо законом не встановлено більш тривалий строк збереження місця роботи (посади) у разі певного захворювання.
За державним службовцем, який втратив працездатність під час виконання посадових обов’язків, посада зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

3. Під час обрахунку календарних днів нез’явлення державного службовця на службу внаслідок тимчасової непрацездатності не враховується: 
1) час відпустки у зв’язку з вагітністю та пологами;
2) період настання страхового випадку у зв’язку із необхідністю догляду за хворою дитиною; за хворим членом сім’ї; за дитиною віком до трьох років або дитиною-інвалідом віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною; карантином, накладеним органами санітарно-епідеміологічної служби; у разі здійснення санаторно-курортного лікування, якщо тривалість щорічної (основної та додаткової) відпустки недостатня для лікування та проїзду до санаторно-курортного закладу і назад відповідно до законодавства про соціальне страхування.
4. Процедура вивільнення державних службовців на підставі пунктів 1 та 2 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.
Звільнення державного службовця на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, коли відсутня можливість запропонувати іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до кваліфікації у цьому державному органі або державному органі, що є правонаступником, а також у разі відмови державного службовця від переведення на запропоновану посаду.

5. У разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 1 та 2 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої заробітної плати.
6. Рішення про припинення державної служби за ініціативою суб’єкта призначення може бути оскаржено:
державними службовцями категорії «А» та державними службовцями категорій «Б» та «В» з підстав передбачених пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті – до суду;
державними службовцями категорій «Б» та «В» з підстав передбачених пунктами 3-5 частини першої та частини другої цієї статті - до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби протягом 30 календарних днів після одержання ними копії відповідного наказу (розпорядження) або до суду.
	
Стаття 91. Особливості проходження державної служби в окремих державних органах
1. Дія цієї статті поширюється на керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників, керівників апаратів (секретаріатів) Верховної Ради України, допоміжних органів, утворених Президентом України, Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим, Антимонопольного комітету України, Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Фонду державного майна України, Конституційного Суду України, Верховного Суду, вищих спеціалізованих судів, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національного агентства з питань запобігання корупції, Ради національної безпеки і оборони України, Рахункової палати, а також державних колегіальних органів, посади голів та членів яких не належать до посад державної служби.
2. Керівники апаратів (секретаріатів) державних органів, зазначених у частині першій цієї статті, крім Керівника Секретаріату Конституційного Суду України, призначаються на посаду в порядку, визначеному законом, за пропозицією Комісії за результатами конкурсного відбору, а керівники апаратів (секретаріатів) судів, органів та установ системи правосуддя - з особливостями, передбаченими законодавством про судоустрій і статус суддів.
…
4. Керівник Апарату Верховної Ради України призначається на посаду і звільняється з посади Верховною Радою України у порядку, визначеному Конституцією України та Регламентом Верховної Ради України.
Відсутній.

5. Керівник апарату Адміністрації Президента України призначається на посаду та звільняється з посади Президентом України.

6. В апаратах допоміжних органів, утворених Президентом України, затвердження переліку посад державної служби, патронатної служби та посад працівників, які виконують функції з обслуговування, а також встановлення категорій посад державної служби здійснюється Комісією за поданням керівника державної служби з урахуванням критеріїв, визначених частиною четвертою статті 3 цього Закону.
7. Повноваження керівника державної служби в органах прокуратури здійснює керівник відповідного органу прокуратури.
Відсутня.

Відсутня.

Відсутня.	Стаття 91. Особливості проходження державної служби в окремих державних органах
1. Дія цієї статті поширюється на керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників, керівників апаратів (секретаріатів) допоміжних органів, утворених Президентом України, Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим, Антимонопольного комітету України, Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Фонду державного майна України, Конституційного Суду України, Верховного Суду, вищих спеціалізованих судів, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національного агентства з питань запобігання корупції, Ради національної безпеки і оборони України, Рахункової палати, а також державних колегіальних органів, посади голів та членів яких не належать до посад державної служби.
2. Керівники апаратів (секретаріатів) державних органів, зазначених у частині першій цієї статті, крім Керівника Секретаріату Конституційного Суду України, призначаються на посаду в порядку, визначеному законом, а керівники апаратів (секретаріатів) судів, органів та установ системи правосуддя - з особливостями, передбаченими законодавством про судоустрій і статус суддів.

…
4. Керівник Апарату Верховної Ради України призначається на посаду і звільняється з посади Верховною Радою України у порядку, визначеному Конституцією України та Регламентом Верховної Ради України.
У випадках, передбачених частиною третьою статті 44, частиною сьомою статті 52 (може 50 з урахуванням змін), частиною другою статті 53 цього Закону, повноваження суб’єкта призначення стосовно Керівника Апарату Верховної Ради України здійснює Голова Верховної Ради України.
5. Керівник апарату Офісу Президента України призначається на посаду та звільняється з посади Президентом України у порядку, встановленому Президентом України.
Посада керівника апарату Офісу Президента України відноситься до посад державної служби категорії «А».
Виключити.

7. Повноваження керівника державної служби в органах прокуратури здійснює керівник відповідного органу прокуратури.
8. Повноваження керівника державної служби в органах Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України здійснює керівник відповідного державного органу. 
9. Повноваження керівника державної служби в органах Національної поліції, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної прикордонної служби України, Державною службою спеціального зв’язку та захисту інформації України, органах військового управління, в яких передбачено посади державної служби, здійснює керівник відповідного державного органу або органу військового управління. 
10. Особливості вступу, проходження та припинення державної служби в державних органах, зазначених в частині першій, сьомій – дев’ятій цієї статті, інших органах системи правосуддя, дипломатичної служби, правоохоронних органах, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, визначених спеціальним законодавством у відповідній сфері.	
Стаття 92. Патронатна служба
…
4. На працівників патронатної служби поширюється дія законодавства про працю, крім статей 39-1, 41-43-1, 49-2 Кодексу законів про працю України.
….	Стаття 92. Патронатна служба
…
4. На працівників патронатної служби поширюється дія законодавства про працю, крім статей 39-1, 41-43-1, 49-2 та частини третьої статті 184 Кодексу законів про працю України.